![](/img/STATII/STATII_IMG_BIG_1922.jpg)
Болна е сградата, където постоянно се използват електрически уреди и се пуши без да е построена от необходимите материали, които не задържат вредните частици в помещенията. Как чрез прилагането на принципите на биоклиматичната архитектура да спомогнем за опазването на околната среда и за предпазването на нашето здраве? На тези въпроси се опита да намери отговор Марина Николова при проведената „Еко-седмицата 2009” в Атина и в разговор с арх. Ери Пулянаки.
Основен принцип на биоклиматичната архитектура
Принципът на биоклиматичната архитектура е изведен още през древността. Според елините сградата в конкретния климатичен пояс, в който се намира Гърция е най-добре да бъде с изложение юг-север. Идеята е да има един голям прозорец откъм южната страна, а северната да е защитена, като формата на сградата е конусовидна. Тясната част на конуса е откъм север като по нея се плъзгат нагоре идващите оттам студени ветрове.
В различните сезони тази конструкция спомага за охлаждането или затоплянето на вътрешността на сградата. През лятото, когато слънцето се намира високо в небето и лъчите му навлизат през южния отвор, те са наполовина по-малко, отколкото лъчите, които влизат в сграда с изложение на изток или на запад. В този сезон сградата се проветрява привечер, а сутрин прозорците се затварят по възможност с кепенци, за да се запази хладнината.
През зимата сградата с южно изложение събира около 2/3 повече слънчеви лъчи за същото време, отколкото тази с източно или западно. Лъчите навлизат в дълбочина на помещението и го затоплят. Идеята на биоклиматичната архитектура е да запазим топлината или хладнината в помещението. Затова се прави външна термоизолация, като материалите, от които е направена през лятото спират навлизането на топлината, а през зимата не пропускат излизането на събраната топлина.
Една от интересните теми, които бяха разработени по време на проведената в Атина „Еко-седмица 2009” е за биоклиматичната архитектура. Различни презентации и семинари дадоха оригинални идеи за екологичното строителство. „Еко-седмицата” е една полезна инициатива за разпространението на принципите на биоклиматичната архитектура, на която освен интересни презентации се провеждат семинари и прожекции на филми. Видяхме оригинални конструкции, като тази на японеца Шигеру Бан с хартиени сгради. На неговата лекция присъстваха повече от 400 души – студенти и млади архитекти.
Eco week 2009
Целта на Еко-седмицата е да информира хората за това как да живеят по-екологично като рециклират, използват големи съдове за правенето на тор от остатъците от хранителните продукти и пестят енергия. Идеята е колкото е възможно повече хора да се заинтересоват от настъпващите климатични промени и да предприемат действие за тяхното забавяне.
Инициативата Eco-week започва през 2005 г. на остров Егина и вече е организирала конгреси не само в Гърция, а в Кипър и в чужбина. Тази година конгресът се казваше: „Ангажиране на младите хора: Екология+Лидерство+Архитектура”.
Двама лидери в еко-строителството - Иван Харбър и Шигеру Бан, изнесоха лекции на теми съответно за индустриален дизайн и за употребата на материали като бамбук и хартия при строежа на сгради.
Шигеру Бан е известен с „Curtain Wall House” в Токио, с малките къщички в близост до Великата китайска стена в Пекин, с японския павилион за EXPO 2000 в Хановер.
Иван Харбър е архитектът на летището в Мадрид и главният дизайнер на престижни архитектурни проекти в Ню Йорк, Вашингтон и Европа.
В един workshop наречен Future Cities Lab, Натали Гатеньо и Джейсън Кели Джонсън, които са колеги от Университета в Мичигън, разработиха идеята за енергийните ферми.
Синдромът на болната сграда
По повод на проведения в Атина конгрес Eco Week 2009, на който паралелно бе представено и изложение, прожектирани филми за околната среда и проведени семинари, разговарях с арх. Ери Пулянаки за ползите от биоклиматичната архитектура. Ери Пулянаки разказва, че не във всички градове могат да бъдат приложени принципите на еко-архитектурата върху вече построени сгради.
Наример, сградите в Атина не могат да бъдат преустроени, така че да пестят енергия, защото се намират в огромна близост една до друга, което не позволява навлизането на слънчевите лъчи и анулира прилагането на принципите на тази архитектура. Но биоклиматичната архитектура може да бъдат практикувана при планирането и конструкцията на сградите при разширението на градовете.
„В нашето съвремие често се използват изолационни материали, които са пластични и не позволяват на токсичните частици във въздуха и на влагата във вътрешността на сградите да излязат. Проветряването на сградите не е достатъчно, за да почисти въздуха, чието лошо качество предизвиква неправилно функциониране на дихателната система, кожни болести, главоболие, както и ракови образувания. А ако към това добавим, че хората на „запад” прекарват повече от 80% от свободното си време в затворени помещения, разбираме, че темата засяга всички” споделя Ери Пулянаки.